Părintele Anatolie se închină în direcția greșită.
Întoarce-l cum trebuie.
Arde, fraților, arde!
- Stingeți focul! - Stingeți-l!
- Știai de foc, nu-i așa? - Nimeni afară de Dumnezeu nu putea ști.
Îmi aduc aminte că mi-ai aruncat la picioare un lemn ars...
- Mulți plâng după Cel Drept, Părinte Filaret. - De ce nu recunoști?
Ce era cu bușteanul acela ars? Eu sunt un om obișnuit,
nu-ți înțeleg semnele...
- Dacă ești ocărât pentru Hristos, atunci Duhul lui Dumnezeu sălășluiește în tine.
- Raspunde-mi! Sunt starețul tău!
- Fericiți veți fi când vă vor ocărî și vă vor prigoni
și vor zice tot cuvântul rău împotriva voastră, mințind pentru Mine. [FERICIRILE]
- Nu mai spune nimic. Ajunge, taci!
Cu ajutorul rugăciunilor voastre, Părinte, am stins focul.
Chilia voastra a ars puțin, dar găina a scăpat...
- Destul!
Cotcodăceli ca de găină.
Nu ești într-un birou, ci în casa lui Dumnezeu!
Să nu discutăm despre cele lumești aici.
Bisericile iubesc rugăciunea.
- Părinte... Sfințite... - Iertare, frate Iov. Am mers prea departe.
A fost fratele nostru mirean, Ambrozie...
El a umplut lampa cu ulei, a aprins chibritul și l-a scăpat pe jos.
- Am priceput. - O să rezolvăm îndată.
Doamne ajută!
Uite ce e, Părinte Anatolie...
N-am vrut niciodată să fiu stareț.
Am vrut să traiesc în pustie, ca zăvorât.
Iau acest incendiu drept un semn de a mă face pustnic.
- Ce părere ai? - Nu-s un om învățat, n-am nici o părere.
- Am venit aici pentru a împărți chilia cu tine,
până ce va fi reparată a mea. Mă primești?
- Tu hotărăști.
- Unde dormi? - Uite aici.
- Aici? Pe cărbuni? - Da. Pe cărbuni, pe cărbuni...
- Poți dormi lângă mine. - Da?
- Pe jos? - Pe jos.
Bine, atunci. Împreună ne vom lucra mântuirea rugându-ne...
Și vom cugeta la Dumnezeu...
Și la viața veșnică.
Numai că... sunt un tovarăș nesuferit. Am accese de tuse...
Câteodată îmi vine să cânt cu glas tare în toiul nopții.
Te supără?
- De multa vreme am vrut să te întreb, ghidușule:
De ce nu te porți cum se cuvine la slujbe? Toate le faci de-a-ndoaselea...
Ar trebui să te rogi după rânduială...
Dacă toți s-ar apuca să se roage în felul lor,
unde am ajunge?
Ce s-ar alege de Biserică?
Părinte Filaret...
- Ai niște cizme frumoase. - Îți plac?
- Foarte...
- Sunt moi, nu-i așa? - Foarte moi...
Singurele pe care le pot purta. Vlădica mi le-a dat, din bunătate.
Știe că sufăr cu picioarele.
Pătura ta e și mai bună. Tot de la Vlădica?
Nu, am luat-o din Grecia când am fost cu Mitropolitul în pelerinaj, la muntele Atos.
- Bine... Hai să ne culcăm...
- Ce faci, Părinte Anatolie?
- Citesc cartea păcatelor omenești.
Și după ce o ispravesc, o arunc în sobă...
și păcatele vor pieri.
- De ce-ai aruncat-o în foc?
- Vreau să citesc a doua pagină.
- Ce pagină? Alea sunt cizmele mele!
- S-a mai dus unul!
Ce-i? Nu știai...
Că cele mai multe păcate se cuibăresc în vârful cizmelor episcopilor?
- Măscăriciule!
De ce ai încuiat?
- E vremea să izgonim dracii. - Care draci?
- Cum, care?
- Ne înconjoară, nu-i vezi? - Deschide imediat!
- Dracilor nu le place fumul. O să-i afumăm!
- Uite, acela a fugit! și acela! - Tu ești dracul!
- Uite! Aicea-s! Un cuib întreg...
Blestemați să fiți!
Afară! Afară cu voi!
- Dar ne vom înnăbuși de la fum. - Aproape am terminat.
- O să scăpăm de toți. - Ne înnăbușim...
- Așteaptă doar o clipă... - De ce ai închis aerisirea?!
- Vrei să mă omori! - Așteaptă o clipă...
- Aer, aer! - Au pierit aproape toți. Du-te afară!
Am izbutit.
Ah, am uitat de căpetenia dracilor!
Mic, dar viclean.
Ce te uiți așa la mine?
Sunt rău, nu?...
Așa sunt eu.
- Nu m-am supărat pe tine, frate.
Ba chiar iți sunt recunoscător...
Da... M-ai scăpat de niște lucruri fără nici o valoare și nefolositoare.
Mă legasem, e adevărăt, de cizmele și de pătura aceea,
dar tu le-ai îndepărtat de la mine.
Mulțumesc.
Mi-ai arătat ce puțină mi-e credința. Mi-a fost frică...
M-am înspăimântat cumplit. Am crezut că o să mor în cuptorul ăla.
M-am temut de moarte, din pricina puținei mele credințe.
Înseamnă că nu sunt gata să mă întâlnesc cu Domnul nostru.
M-am temut că am să mor nepocăit.
Am puține virtuți...
Și multe păcate.
- Virtuți?
Virtuțile mele miros rău înaintea Domnului...
Le simt duhoarea.
- Da... Miroase-le și astfel... te vei mântui.
- Mă întreb de ce eu... De ce m-a ales...
De ce m-a ales Dumnezeu să-i călăuzesc pe frați?
Ar trebui să fiu spânzurat pentru păcatele mele.
În loc de asta, El a făcut din mine aproape un sfânt.
Ce am eu sfânt în mine?
Nu este pace în inima mea...
Tihon! Frate...
Tihon Petrovici...
Mă auzi?
Mă auzi? Asculta-mă...
Tihon... îmi știi toată viața.
Vezi că sufar și mă chinuiesc.
Nu mai pot trăi... și nici muri nu pot...
Nu mai am nici o nădejde...
Duhul meu a slăbit...
Ani la rând am purtat acest greu păcat...
Nu mă slăbește niciodată, nici măcar o clipă...
Știu că tu m-ai iertat.
Roagă-te lui Dumnezeu...
Să ridice povara aceasta de pe sufletul meu.
Lingurița tremură...
Da, ne mișcăm.
Nu vreau să beau ceaiul.
Eu vreau.
De ce te-ai uitat așa la mine, tată?
- Nu m-am uitat. - Ba te-ai uitat...
Nu mă iubești deloc?
- Cum să nu te iubesc, fetița mea? - Minți. Nu mă iubești.
Nu mai pot.
Nu mai pot sta aici.
- Nu mai vreau să stau aici. - Ce-i cu tine? Ce ai?
De ce mă ții închisă?
- Ce-i? Ce-i? - Tovarășe amiral, eu... niște fructe...
- Ce-i?! Ce vrei?!... - Iertați-mă...
- Crezi că sunt bolnavă?
- De ce să cred asta?
Ești obosită, doar...
Ai nevoie de odihnă.
- Dar eu sunt bolnavă...
Foarte bolnavă...
Pentru rugăciunile Sfinților Părinților noștri,
Doamne Iisuse Hristoase,
Dumnezeul nostru, miluiește-ne pe noi.
Amin.
Hristos să ne aibe în pază.
De ce mi-ai trimis tămâia?
- Miercuri va fi o înmormântare. - A cui înmormântare?
- A celui pe care Dumnezeu l-a ales.
- O, Doamne, ce spui acolo?
- Valurile morții,
au trecut peste mine
și adâncurile ei m-au cuprins.
- Ce-i? Chiar vrei să mori?
Am să-ți fac rost de un sicriu...
- De stejar? De pin? Spune! - Nu conteaza. Am unul...
- Unde e?
- În tindă. Vezi lada de acolo?
Nu poți nici să mori ca o făptură omenească!
De ce nu vrei să comăndam un sicriu așa cum se cuvine?
Vreau lada, Părinte... Lada!
Aceasta e vrerea mea.
- Amin! - Ce fel de om ești?...
Nu poți nici să mori fără să te ții de șotii?
Toți oamenii zac în sicrie, chiar și Cuvioșii Sfinți.
Dar tu vrei o ladă legată cu sfori!
Asta-i mândrie, Părinte Anatolie...
Mândrie, ascultă la mine... mândrie, înțelegi?
Mândrie!
- De fapt, tu mă iubești, Părinte Iov...
Nu-i așa? Mă iubești...
Să te iubesc? Nu te pot suferi, bătrâne...
M-ai întrebat de ce l-a ucis Cain pe Abel. Îți voi spune.
Am încercat să-i ajut și pe alții ca tine...
Însă Domnul nu mi-a primit jertfa.
Dar de ce vorbesc eu cu tine?
Așteaptă...
Când voi muri... mă vei plânge?
Ce-i cu tine, Nastia? Ce-i cu tine?...
Te distrezi, Părinte Anatolie?
Am auzit despre tine, ghidușule, că te pregătești să mori.
- Va să zica ți-au spus...
- Nu vreau să te pierd.
Mă întreb...
...dacă n-ar trebui să te tund în schima monahală.
- Ce vrei să spui?
Am trait o viață lumească, m-am ferit de Lege...
Și acum să renunț la toate?
- Nu, Părinte, nu te mai gândi la asta.
- Nici nu încape vorba. - Ce tot spui?
- Păcate... păcate arzătoare. Mi-au ars inima.
Iar vorbești în cimilituri, frate.
Nu este niciun păcat pe care să nu-l poată ierta Domnul.
Nimic nu este cu nepuțintă pentru El.
Ajunge!...
Hai, hai... N-ai venit singură, nu?
- Tatăl meu... e acolo. - Iar numele este...?
- Nastia. - Nu al tău, ci al Tatălui tău.
Tihon Petrovici. Este amiral.
- Amiral? - Da.
- Mă bucur că e amiral.
Așteaptă acolo...
Îmi cer iertare... E bolnavă.
Te simți bine?
Te pot ajuta?
Nu, mulțumesc... În inimă îmi cântă îngerii.
- Îmi cer iertare...
Nu e în toate mințile.
Am dus-o la doctori. Am fost și la Moscova.
Nimic nu a ajutat.
Am auzit că e un Stareț aici la mânăstire...
...dacă nici el n-o poate ajuta, nu știu cine ar mai putea.
- De câta vreme e așa? - De patru ani și jumătate.
De când i-a murit soțul.
Era marinar pe submarin în Marea Barents.
Spune-mi, ar putea Starețul vostru...
să-i vindece nebunia?
- Nu e nebună. - Dar ce are atunci?
- E posedată.
- Înlăuntrul ei e un drac care o chinuie. - E absurd, scuza-mă!
- De unde știi? - Îl cunosc personal.
Pe cine?
- Pe drac.
Nastia! Fetițo... unde ești?
Nastia! Hai de acolo... Haide...
Nastia! Stai!... Unde te duci? Stai!
Nastia!
- Așa...
- Coboară, am ajuns. - Nu!
Nu vreau să vin cu tine.
- Trebuie, draga mea. - Nu. Sunt obosita.
Du-te tu, eu ramân aici.
Nu vin cu tine.
Ești un om neplăcut.
Nici ostrovul tău nu-mi place!
- Nu vin cu tine. - Trebuie.
- Nu, nu vin. - Trebuie... Nu te teme.
- Nu vin. - N-o să pățești nimic.
Nu vreau să vin.
Nu vreau!
În numele Tatălui și al Fiului și al Sfântului Duh. Amin.
Doamne Iisuse Hristoase, Fiul lui Dumnezeu, facă-se voia Ta...
Să învie Dumnezeu și să se risipească vrajmășii Lui!
Și să piară de la fața Lui toți cei ce-L urăsc pre Dânsul.
Să piară cum piere fumul,
cum se topește ceara de fața focului,
Așa să piară dracii de la fața celor ce-L iubesc pre Dumnezeu,
Se însemnează cu semnul Crucii și zic cu veselie:
Bucură-te, preacinstită și de viață facătoare,
Crucea Domnului care gonești dracii cu puterea Celui ce S-au rastignit pre tine,
a Domnului și Dumnezeului nostru Iisus Hristos,
și S-a pogorât la iad și a călcat puterea diavolului
și te-a dăruit nouă pre tine, cinstită Crucea sa, spre alungarea atotpizmașului.
O, preacinstită și de viață făcătoare,Crucea Domnului,
ajută-ne împreună cu Sfânta Fecioară de Dumnezeu Născătoare
și cu toți sfinții, în vecii vecilor, Amin.
Doamne Dumnezeule, ajută pe cel bolnav. Amin.
Acum te-ai făcut bine.
Plângi în liniște... Plângi...
Mulțumesc... Nu știu cum ți-aș putea mulțumi îndeajuns.
Nastia strălucește!
Lui Dumnezeu trebuie să-I mulțumim...
Acum mergeți la Biserică.
Nastia trebuie să-și mărturisească păcatele și să se împărtășească.
- N-ai vrea să auzi o spovedanie? - Ce spui acolo? Nu înțeleg...
- Vino, ai să pricepi îndată.
Vino, vino...
Nu te teme, amirale.
Nimeni nu-ți va pune la îndoială loialitatea față de Partid.
- Nu mă tem de nimeni.
M-am temut destul.
Insă chiar nu înțeleg despre ce e vorba...
- In 1942 am fost luat prizonier. Eram încă tânăr.
Nemții mi-au făgăduit viața, dacă, în schimb,
îmi voi împușca tovarășul de luptă...
- Unde ai făcut armata? - Aici, în Flota de Nord...
- Și care era numele acelui om? - Nu-mi mai amintesc.
Era mai bătrân decât mine. Căpitan pe un remorcher...
De ce nu mă întrebi dacă l-am împușcat?
- Deci... l-ai împușcat?...
- L-am împușcat...
Dar cum să traiesc cu asta... nu știu.
- Nici eu nu știu...
Și de ce mi-ai spus tocmai mie toate acestea?
- Sunt bătrân...
...și mă tem că mor purtând aceast păcat. Mi-e frică...
- Nu te teme.
Mori în pace, Părinte...
Îl cunosc pe acel om...
A supraviețuit.
L-ai împușcat...
...doar în braț.
El a cazut peste bord, apoi a venit o rafală de vânt și s-a prins de o scândură.
A fost salvat în dimineața următoare...
- Iartă-mă... Iartă-mă...
- Fii iertat.
Eram sigur ca n-ai supraviețuit. Credeam ca te-au împușcat și pe tine.
- Tihon...
Du-te în pace...
Domnul fie cu tine.
Mulțumesc, fraților.
- Am făcut treabă bună. Mai întâi l-am șmirgheluit, apoi l-am dat cu lac.
Îl poți folosi și ca dulap. Iți place?
- Ce să-mi placă?
Am nevoie de un sicriu, nu de un dulap...
- Am încercat să te mulțumesc. Mereu am încercat.
Dar pe tine nimic nu te multumește, niciodată!
Pot să aduc niște șmirghel și să-l zgâriem,
său să-l murdărim cu cărbune.
Spune-mi ce vrei și așa am să fac, Părinte Anatolie!
- Ascultă... Părinte Iov, iartă-mă,
sunt un bătrân nebun.
Iartă-mă pentru funingine, și pentru Cain, și pentru acest dulap.
- Lasă, lasă...
- Iartă-mă, pentru Hristos... - Ce-a fost, a fost.
- Tu să mă ierți. - Te-am nedreptățit.
- Iartă-mă, pentru Hristos. - Voia Domnului...
- Slavă Ție, Doamne.
- Uită-te la mine. Voi lua o bucată de cărbune...
Vezi? O să-l fac cum iți place.
Dacă așa ți-e voia, Părinte Anatolie...
Părinte Anatolie!
- Părinte Iov... Ajuta-mă!
Așa e bine...
Du-te și spune-i Părintelui Filaret
că robul lui Dumnezeu, Anatolie, a plecat din aceasta viață.
- Părinte Anatolie...
Nu ți-e frică de moarte?
- Nu mi-e frică... Nu mi-e frică de moarte.
Mi-e frică să stau înaintea lui Dumnezeu...
Păcatele mă apasa.
- Eu cum să trăiesc?!...
- Toți suntem păcătoși. Trăiește cum poți...
Încearcă numai să nu păcatuiești prea mult.
Acum, ajunge...
Am vorbit destul. Du-te...
Du-te, dragul meu, du-te...
Du-te cu Dumnezeu...
Doamne...
Primește sufletul meu cel păcătos...
www.filme-creștine.ro
Traducere: Hermes și Dappon(dappon1959.wordpress.com) Corecție diacrirtice VVVP2021